Tekstet av: Teddyboy33 for www.nedlasting.net subteam
Kall meg Martin.
Jeg har sett ting du ikke ville ha trodd var mulig.
Ting som en gutt ikke burde se.
Jeg er ingen normal gutt lenger. Verden er heller ikke normal.
Venn deg til det. Det sier Mister til meg hele tiden.
Vi lever etter hans regler, ellers dør vi.
Eller enda verre...vi dør for så å vende tilbake.
Men la oss starte med begynnelsen.
Jeg var som alle andre unger, jeg hadde familie.
Jeg gikk på skolen, jeg trodde ikke på busemannen.
Men så våknet verden opp til et mareritt.
"...ber folk om å holde seg hjemme, ikke reis om natten..."
Kanskje vi bør vente.
Vi tar småveiene, det er tryggere.
Martin!
Cooper!
Hvis du vil leve, må du høre på meg. Skriker du, knekker jeg nakken din.
De er døde. Alt vi kan gjøre, er å drepe den tingen.
Du skyter.
Hvis du treffer meg, dreper jeg deg for faen!
Hent en hammer!
Jeg har bare to hender, gutt. Gjør det!
Redd ham.
En dag lærer du deg å ikke drømme i det hele tatt.
Få på deg utstyret.
Velkommen til Stake Land, gutt.
Måneder passerte i ei smørje av dager og netter.
Vi reiste mot øst og vest, men alltid nordover.
Vekk fra døden.
Vi unngikk byene. Mister sa at de var verst.
Hardest rammet i begynnelsen.
Folk flokket seg sammen...
...de infiserte marsjerte gjennom portene, og de ble dødsfeller.
Da Washington falt, var det slutten på det USA som vi kjente.
Regjeringen blåste bort, og de store lederne gjemte seg.
Og håpet var en fiende.
Vi var alene nå, jeg og Mister.
Vi reiste gjennom et ødelagt land. Deler av sivilisasjonen overlevde.
Byer låst bak gjerder, og våpen holdt natten på avstand.
Sekter dukket opp som paddehatter i sørstatene...
...de ventet på Messias, men han dukket aldri opp.
Døden kom istedet.
Og den hadde tenner.
Disse jævlene satte seg fast, og ble brent opp i sola.
"Berserker." De eldste vampyrene.
Kan ikke stikke dem i brystet. Brystbenet er sterkt som jern.
Må ta dem ved roten til hodeskallen.
Vampyrer har funksjoner som en reptilhjerne.
Det er som å trekke ut ledningen fra en datamaskin.
Vi er alle foreldreløse.
Strever for å finne noe vi kan holde fast ved.
Til og med Mister.
Kanskje det er derfor han lar meg bli med ham.
- Hva er det? - Hvitløksolje.
- Virker det? - Det skader ikke.
Ett slag, gutt. Gjør det riktig.
Hvor kommer dere fra, gutter?
- Fra sør. - Kom dere ut av bilen.
Fikk du tatt noen?
Det er greit, gutter. La dem kjøre.
Folk prøver å fortsette livene sine.
Håper at de våkner en dag, og at alt bare var en vond drøm.
At de kan leve som før, med familier og karrièrer.
Han må ha mer fersk mat.
Og litt vitaminer, hvis du klarer å finne det.
- Hvor er foreldrene hans? - Døde.
Han vil ha det bedre her. Med folk.
Og andre barn.
Hvor mye skylder jeg deg?
- Jeg har bruk for alle sammen. - Bra.
- Har dere noe sprit i byen? - Jake`s.
Hjemmelaget for det meste. De har litt fatøl.
Det er surt, men du dør ikke av det.
Gutten trenger en hårklipp.
Sheriffen sa at dere kan ta det dere trenger. Jeg spanderer.
Har dere vært i Hagerstown? Jeg hadde familie der.
Vampyrene har tatt alle byene sørpå.
Så han dreper dem, hva?
Du må treffe dem i hjertet. Gjennombore brystplaten.
Våpen skader dem, men treffer du ikke ryggraden, kommer de tilbake.
Har du tyggegummi?
Ja.
Hvem er du?
Hjelperen hans.
Hvor skal dere hen?
Mot nord. Mister sier mindre folk, mindre blodsugere.
Vent. Ikke New Eden vel?
Det kom en fyr innom her...
...og han sier at det ikke er noe der. Ikke noe mat.
Han sier at det ikke er vampyrene som er verst...
- ...men kannibalene. - Takk.
Av og til tenker jeg at jeg kunne falt til ro på et sted som dette.
Få venner, leve i dagslyset. Bare være en gutt.
Men sannheten er, at jeg ikke føler meg trygg blant folk.
De kan si hva de vil, men New Eden finnes.
Den er svaret vi leter etter, og vi skal finne den.
Fly mot nord, til de åpne områdene. Som Mister sier.
Være fri, eller dø i forsøket. Til helvete med kannibalene.
Hva heter hun?
Jeg spurte ikke.
Det er okay!
Det går bra.
Mister.
Hvor kom alt hatet fra?
Jeg spurte aldri.
De mennene...
De sa at de var kristne.
Vi bryr oss ikke om historie. Det fører ikke noe godt med seg.
Hent fellene, gutt.
Gi meg fingeren din.
På tide å fiske litt.
Hent stokken.
- Søster Annika. Vi trodde hun var død. - Det er hun.
- Hva skal du gjøre? - Jeg skal drepe den greia.
- Gud være med deg. - Lukk døren.
En fersking, burde ikke være så vanskelig.
For tykt. Jeg klarer ikke å brekke ryggraden.
Du bommet på hjertet, din tulling. Jævla vampyr!
Vent!
Mister gravde en grav.
Jeg tror han syntes synd på Søster.
Han tok ut hoggtennene, men...
...han ventet til hun gikk for å plukke blomstene.
Hvor mange av de greiene har du drept?
Ikke nok.
Og folk? De to mennene.
I min bok har ikke voldtektsmenn noen rett til å leve.
Det er ikke opp til oss å dømme.
Vi setter deg av ved neste bosetting, så du kan redde noen sjeler.
Og hva med ham?
- Han er bare en gutt. - Ja, en som ennå lever.
Men vi slapp henne aldri av. Hvor skulle hun tatt veien?
"Men Gud har ikke forlatt oss."
"De som tror på ham, vil aldri falle."
"Jesus og englene kommer, og dommedag venter oss."
"Den kristne hæren av ariere, er her for å kjempe for deg."
"Vi har skapt en trygg havn for de troende blant oss."
"Slutt dere til oss, brødre og søstre..."
"...dalen vår er åpen for den rettferdige og rene."
"Sammen skal vi forlate verden, og ri inn i lyset."
"Og liturgien, er det Amerika som Gud elsker."
I håpløse tider, dukker falske guder opp.
Folk stoler på presten som snakker høyest, og håper de gjør rett.
Men av og til tar de feil.
Dødelig feil.
Jeg heter Jebedia Loven.
Dere drepte kaldblodig to av mine menn.
Stakk en i ryggen.
Han var sønnen min.
Min egen gutt, han var bare 16 år.
Han skrek etter moren sin i 3 timer før han døde.
Må Gud bevare sjelen hans.
Du er en kjekk liten guttemann.
Er det faren din?
Faren min er død.
Ikke vær redd.
Vi skal få gitt deg litt religion.
Vi skal få deg til Gud på den rette måten.
Et fint eksemplar.
Hun kan fortsatt gjøre nytten.
Når det gjelder deg, Mister.
Ja, vi vet hvem du er.
Du dreper dem som vender tilbake.
De som tjener oss. De som Gud sendte for å gjøre sitt virke.
Vi ble igjen for å rense blodet til forfedrene våre.
Og når den dagen kommer, vil han sende dem tilbake...
...og fred og renselse vil regne ned over jorden, for alltid!
Amen!
Hva har du å si til ditt forsvar, synder?
Dra til helvete, og det kan guden din gjøre også.
Du kan fortelle ham det selv. Du vil nemlig snart få treffe ham.
Velkommen til Deres Dal.
Siste stopp for de troløse.
Få ham ned hit!
Se på dem, barn av frelsen.
De kommer på min kommando, og spiser de som ikke er troende.
De sier at helvete er kaldt, jeger.
Ikke la den flammen dø ut.
Hold dere unna, blodsugere.
- Mister? - Jeg beklager.
Gå ned til elven og fyll dem opp.
Ta dem med tilbake.
Hei, gutt...
...du kan stikke av, hvis du vil.
Det er ikke noe annet der ute enn solnedgangen og dem.
Du kommer ikke langt.
Mister hadde lært meg å lese stjernene.
Jeg måtte finne bilen, hente våpnene, finne de kappekledde gærningene...
...og sende dem tilbake til den guden de snakket om hele tiden.
Jeg måtte holde meg i bevegelse, måtte finne bilen før natten kom.
Mister var borte...
...og alene her ute, vil jeg være sjanseløs.
Hvor mange av de greiene er det der ute?
Èn, men hun er jævlig forbanna.
Det gjør dem ennå farligere.
Ja, kom igjen!
Jeg er her inne!
Kom igjen, baby...
Jeg hater faen meg vampyrer.
- Hva skjedde? - "De ble sist sett nær LaFayette..."
"De ble oppdaget, og vi har sendt ut folk..."
"Denslags handlinger vil ikke gå upåaktet hen..."
Vi drar i morgen.
Vi tar småveiene. Brorskapet har stengt av resten.
Ikke tenk på det, gutt.
Kom igjen, Laurel. Hjelp ham litt.
Hva har dere å tilby?
Antibiotika, litt hasj.
Og disse.
Det var en stor en.
Hva med gutten? Jeg har ikke noe brus.
Gi ham et glass.
Ser ut som om dere har vært i litt trøbbel.
Litegrann.
- Vampyrer? - Religiøse fanatikere.
Vi tolererer verken religion eller politikk her inne.
Hvor er neste bosetting?
På den andre siden av fjellene. Van Pasando dalen.
Det er brorskapets område, og de er ikke så glade i fremmede.
- Takker. - Ryktet gikk om en jeger i området.
- Jeg var sikker på at du var død. - Ikke ennå.
Tusen takk.
Vi har enda en sang til dere. Klare, gutter?
Hun het Belle.
Historien hennes var ikke noe annerledes enn noen andre sin.
Hjemmet borte, familien borte. Og...
Hun er gravid. Men jeg antar at livet går videre.
Hun ønsket å komme frem til New Eden før ungen ble født.
Hei.
Skamp, oppe på loftet.
Stikk den tispa.
Stikk tispa! Jeg vil ikke at hun skal bite av deg ræva.
En skamp. Det var det Mister kalte barnevampyrene.
Hun var bare et barn.
Hadde det ikke vært for Mister, kunne jeg ha endt opp sånn.
Kom deg ut av bilen.
Ut av bilen, for faen.
Det er bra skutt, gutt.
Hva faen har skjedd med deg?
Det jævla brorskapet kastet meg ut av bilen, som vampyrmat.
Dette er territoriet deres. La oss for faen stikke herfra.
Jeg var en marinejeger.
Jeg ble kalt tilbake fra krigen da alt startet.
Hva skjedde med krigen?
Det var ingen tilbake som kunne fortsette krigen.
Midt Østen er borte. Vampyrland.
Hvordan endte du opp her?
Vi ble satt inn for å overvåke evekueringen til Canada.
For å bevare freden.
Men vi klarte ikke å forhindre det.
De fleste soldatene dro hjem, for å være sammen med familiene sine.
Dere har vel hørt at presidenten er død?
- Hvilken tulling er president nå da? - Har ikke peiling.
Sånn som jeg ser det...
...så stakk jævlene av, og lot oss stå igjen med pikken i handa.
Hjelp meg. Nei! Vær så snill, jeg trenger en doktor.
- Babyen er på vei. - Hvor pokker kom du fra, jente?
Jeg reiser sammen med tre menn, men de kan ikke hjelpe meg.
- Hvor er de? - Rett bak deg.
Du burde vært skuespiller.
- Hva gjør de? - De tar ut bosetninger...
...med hjelp fra vampyrer. De kjører biler inn i veisperringene og lar...
...vampyrene gjøre det de kan best.
I begynnelsen kræsjet de fly fulle av vampyrer i storbyene.
Det var sånn Washington falt.
Sjekk ut den andre.
Hei der, gutt.
Hvem er kompisen din, Clemm?
Faen!
Hvor er kvinnen?
Den tispa stakk av.
Vi prøvde bare å beskytte henne.
Løp!
Vampyrer kan lukte blod på mange kilometers avstand.
Mister visste om det, og det gjorde Jebedia Loven også.
Jeg kunne se det i øynene hans.
Vi dro nordover.
Bort fra Brorskapet. Vi holdt oss i utkanten.
Færre byer, færre folk.
Vi hadde ikke sett noen vampyrer ennå.
Mister sa at det var for kaldt for dem her i fjellene.
De var kaldblodige, akkurat som reptiler.
De ville komme tilbake når vi var nede i lavlandet igjen.
"Hvis du mottar dette signalet, er du på vei nordover..."
"...under beskyttelse av den frivillige militsen i USA."
"Alle som søker asyl, vil få saken sin behandlet..."
"...men alle våpen blir konfiskert."
Dere får dem tilbake når dere drar.
- Hvor kommer dere fra? - Vi har vært sørpå.
- Hatt noe trøbbel med brorskapet? - Ikke så altfor ille.
De kalte byen Strevesund. Det sier alt.
Det ga meg håp for folk. Det ga meg håp for New Eden.
Noen ganger er håpet alt vi har.
Og helt plutselig var alt slutt.
All den godheten ødelagt av noen kristne gærninger...
...som slapp ut vampyrer fra luften.
- Vi blir her til i morgen. - Greit for meg.
Hvordan går det med deg, mor?
Hun er død.
En tøff gammel dame.
Klatret opp trappene uten å si et ord.
Helvetes jævler fra Brorskapet. Ti er døde.
Vi har kontroll her nå, vi er snart operative igjen.
Sikker på at dere ikke vil bli her en stund?
- Vi trenger flere gode folk. - Nei, vi er på vei nordover.
Hold dere til småveiene. De er den eneste veien bort herfra.
Brorskapet kontrollerer resten. Lykke til.
Vi har kommet langt.
Vi visste ikke hva som ventet oss.
Men det kunne ikke være verre enn det vi kom fra.
Jeg prøvde å overbevise meg selv om det.
Men hver gang jeg lukket øynene...
...så jeg beina til den døde jenta som stakk ut under teppet.
- Hva er det? - Den jævla radiatoren.
- Kan du fikse den? - Ikke denne gangen. Hun er død.
Bare ta med dere utstyret.
Etter en uke i skogen var vi helt andre mennesker.
Småpraten tok slutt.
Vi jobbet som en flokk. Hver av oss hadde sin oppgave.
Det var kaldt her på vidda, men vi hadde ikke sett noen vampyrer.
Skogen kastet en slags magi over oss.
Borte fra folk.
Jeg sluttet å tenke på fortiden. På familien min.
Jeg hadde en ny familie.
Tror du vi klarer det?
Jeg er litt urolig for jenta. Hun sinker oss.
Det er vindstille.
Berserkere.
Løp!
Få opp farta!
Hun kommer.
Nei, hva holder du på med? Vi må fortsette.
Fortsett.
- Jeg så ikke noe... - Jeg vet det.
Søster?
Jeg har deg. Bare litt til. Du må fortsette.
Hun kommer!
- Bare dra dere. - Kom deg opp, vi må løpe fortere.
Kom igjen da, jævler.
Herren er min styrke...
Fader...tilgi meg.
Martin, nå drar vi.
Jeg tror ikke hun kommer tilbake.
Kom igjen.
Vi hadde reist i dagevis, og hadde ikke sett en levende sjel.
Det var som om alle folk bare hadde forsvunnet.
Men Mister tok ingen sjanser.
- Hva er galt? - Ikke noe.
Jeg er bare gammel og nervøs.
Går det bra?
Babyen sparket. Jeg klarer meg.
Gi meg hånden din. Kjenner du?
- La meg få sjekke ut det der. - Gi meg hånden din.
Den ungen sparker skikkelig hardt.
"Slipp meg ut. Jeg har lyst til å møte dere."
Våkn opp, få på dere skoa. Våpnene deres står klare.
Willie er borte.
- Noen har dødd. - Det stemmer.
Herregud...
Vi må dra. Kom igjen.
Fra nå av må dere alltid ha våpnene deres i nærheten.
Den greia tok med Willie for å drepe ham, og unngikk fellene våre.
- Hva er det du mener? - Denne utnytter byttet sitt.
Jeg har sett mange muterte vampyrer, men jeg har aldri sett en som tenker før.
Vi kom oss ned i lavlandet.
New Eden var rett bak fjellene.
Vi nærmet oss, men hadde ikke sett noe ennå.
Ikke noe levende i hvertfall.
Går det bra, frøken?
Jeg har krampe.
Jeg har så vondt i ryggen. Jeg må bare hvile litt.
- Beklager. - Vi må fortsette.
Det er i orden.
Går det bra?
Faren min pleide å bære meg sånn da jeg var liten.
Jeg er ikke faren din.
Greit, jeg vet at du er en skikkelig tøffing.
La henne sove. Hun trenger det.
Når dagslyset kommer, vil jeg at vi skal være langt vekk herfra.
Hva skal vi gjøre når ungen kommer?
Denne veien, det er nærme.
Det er henne.
Vent.
Den lokker oss, gutt.
Så synd da.
Våkn opp, gutt.
Jeg er en hevngjerrig Gud.
Et øye for et øye. Tann for tann.
Sønn for sønn.
Dette er mellom deg og meg, din blodsugende jævel.
Da du etterlot meg for dem, ba jeg en bønn.
Jeg ba, og Gud hørte meg.
Så da de sultne kom og tok meg...
Jeg ga dem blodet mitt frivillig... jeger.
Takk skal du ha.
Jeg er guden din nå.
Godt forsøk, barn.
Jeg hater deg, din jævel.
På tide at du lærer å kjøre.
Nesten framme. Nesten.
Nesten er et stort ord.
Bli stående!
Ikke rør dere.
- Dere ser helt jævlige ut. - Sånt som skjer.
Det er sikkert og visst. Men som moren min pleide å si...
...ting er sånn som de er, venn deg til det.
- En smart kvinne. - Hun eide dette stedet.
Siste stoppested før villmarken.
Jeg begravde henne på baksiden og har vært alene siden.
Bortsett fra dem.
- Det var bra skutt. - Masse trening.
Jeg går og ser meg litt rundt.
Hva heter du?
- Martin. - Jeg er Peggy.
Det er lenge siden jeg så en gutt sist.
Man må vente til de er på parkeringsplassen.
Hva er galt med dem?
De har ikke mer mat, så de er tynnere men også slemmere.
Han lukter oss nå.
Det er Walter igjen.
Jeg gikk på skole med ham, men jeg har ikke fått inn en bra treffer.
Han var en drittsekk.
Jeg tar ham.
Martin, nei. Stopp!
Kom tilbake. Hva er det du gjør?
Tekstet av: Teddyboy33 for www.nedlasting.net subteam